The Eastern Spirit Subbing Squad представя
СЪРЦЕ ДО СЪРЦЕ = Последен епизод =
Един ден баща ти се прибра вкъщи
страшно пиян.
Тогава ми разказа всичко.
Каза, че е запалил пожара със запалката си.
Не знаел, че огънят ще се разгори толкова бързо.
След като извел майка ти,
изгубил съзнание.
Нямал никаква представа,
че синът му е заклещен там.
Как тогава
Йонгджи е изкарана виновна?
Кой я обвини? - Момичето държеше в ръка кибрит.
Всички решиха, че вината е нейна.
Никой не знаеше нищо,
докато по-късно баща ти не ми призна.
Но все пак си знаел. Трябваше да спреш да я обвиняваш!
Не биваше да позволявам на баща ти да бяга.
Ако знаех, че цели 20 години ще бяга като обезумял,
щях да го задържа тук и да го накарам да си поеме отговорността.
Вината е моя.
Сега не говорим за баща ми, а за Йонгджи, за Ча Хонгдо!
Да оставим миналото. Защо постъпи така с нея, когато се появи?
Как можа така безсрамно да я обвиниш, като си знаел?
Баща ти бе погребал сина си дълбоко в сърцето си
и не беше способен да се разплаче.
Не можа да остане тук и 20 години се скита като обезумял.
Не изпитваш ли съжаление към него?
Ще се отплатим на Йонгджи за онова, което й причинихме.
Остави нещата както са си. - Не мога да го направя, дядо.
Гладна съм. Искам токбокки.
Какво? А, добре. Ще ти приготвя.
Направи ми и пелмени. - Добре.
Каква е тази атмосфера?
Иконом Ан, къде е татко? - Исок.
Какво става, батко? - Как можа?
Трябваше да ми намекнеш нещо, когато ми показа снимката.
Всички сте се обединили, за да обвините невинен човек.
Що за ужасно семейство е това? - За какво говориш?
Не ме дръж в неведение. Кажи ми. - Нека той ти каже.
Дори нямаш сносно образование. Как смееш да влизаш в дома ми?!
Моля те... стой далеч от внука ми. Ето, виж как те умолявам.
Сина ми! Върни ми сина!
Как можаха да постъпят така? Наистина прекаляват.
Как ще ти го кажа?
След всичко, през което мина заради мен?
Седни. - Случило ли се е нещо?
Какво е това изражение?
Доколкото си спомням, майка ми и баща ми се караха.
Брат ми беше в склада, когато пожарът започна.
Държала си кибрит в ръка, затова са те обвинили.
Спомняш ли си?
Да. Е, не си спомням точно това.
Помня само, че запалих клечката.
На мястото на инцидента е имало запалка.
Запалката на баща ми.
Човекът, предизвикал пожара, не си била ти,
а баща ми.
Няма начин. Какво говориш? - Дядо потвърди.
Той е знаел всичко, затова е бил против връзката ни.
Защото виновният е бил баща ми, а не ти.
Обвинил е теб, за да защити баща ми.
Това истина ли е?
Наистина ли не съм била аз, а е бил баща ти?
Да. - И дядо ти е знаел всичко?
Тогава... защо ме излъга?
Как може да е знаел всичко
и да постъпи така? Странно е.
Съжалявам.
Наистина съжалявам.
Ти кога разбра?
Тази сутрин. - Тази сутрин?
Баща ми се е държал като страхливец. Обвинили са те, а не е казал нищо.
После дядо ми... - Стига. Спри.
В момента не мога да чуя нищо.
Нека малко...
Моля те, върви си. Да говорим по-късно.
Моля те, напусни дома ми. Искам да остана сама.
Наистина съжалявам! Аз съм виновен за всичко!
След стореното,
всеки път, когато видех теб или децата, чувствах вина.
Значи си била в съзнание в склада? - Истина е.
Ти си бил.
Наистина си бил ти.
Знаела си всичко, но не си казала. Заради мен ли?
Защо го направи?
Знаеш ли колко се терзаех?
Имаш ли представа?
"Какво ще правят децата, ако разберат, че си бил ти?"
Мислех, че онова момиче е виновно. Дори повярвах, че е тя.
Напълно съм забравила онзи спомен.
Защо го направи?
Какво ще прави сега нашият Исок? Ами Йонгджи?
Какво причиних
на това момиче?
Вината не е твоя. Аз съм виновен, скъпа.
Какво да сторя?
Какво трябва да сторя сега?
Бабо,
не съм била аз.
Не съм била аз.
Но си спомням
как тогава те отведоха с мен
в полицейската кола.
Така е, радвам се.
Но въпреки това
съм много ядосана.
Как можаха да постъпят така?
Как можаха да ми го причинят?
Как можаха?
Казах на Хонгдо, че е бил татко, а не тя.
Казах й, че си знаел, но си излъгал.
Когато ме попита защо, не знаех как да отговоря.
Какво трябваше да кажа?
Пил ли си?
Ако е така, върви да спиш. - Да съм пил?
Сякаш си нямам друга работа.
Татко е страхливец, но поне е чувствал някаква вина.
Затова 23 г. живя далеч от дома.
Предполага се, че си сторил всичко, за да защитиш сина си,
но си го превърнал в страхлив нещастник. Наясно ли си?
Ако това се случи отново, пак бих постъпил така.
Този нещастник е мой син.
След като загуби детето си по този начин,
сърцето му сигурно не е спирало да кърви.
Наистина ли искаш да призная, че той го е направил?
Наистина ли искаш да бръкна още по-дълбоко в тази рана?
Дядо. - Знаеш ли как се чувствах,
когато отпратих онази жена и внучката й?
И все пак сторих за тях каквото можах.
Как?
Как могат да постъпват така?
Каската
Да. - Къде си?
Вкъщи.
Не мога да правя нищо.
Не мога да ям, не мога да спя.
Не мога да чета книга, дори не мога да дишам.
Ей сега ще дойда. - Не искам.
Не искам да те виждам. Не искам да виждам никого.
Нито теб, нито президента. Никого от семейството ти.
Ало?
Защо не казваш нищо?
Мисля си кога започнах да те харесвам.
Когато се разплака пред мен и помоли да те излекувам.
Тогава
трябваше да отида
в друга клиника.
А когато искаше да попиташ детектив Чанг "Добре ли спа?",
дойде да ме потърсиш.
Честно казано, малко завиждах на детектив Чанг.
Защото знаех, че ще използваш цялата си сила, за да му го кажеш.
Липсваш ми.
Но като те видя, сигурно ще се ядосам.
Защо ме караш да се чувствам така?
Защо го правиш?
Ще ти помогна да заспиш.
Легни.
Легни и ме слушай, ще те приспя.
Легна ли?
В началото не мислех сериозно да те лекувам.
Но ти продължи да ме следваш и това ме направи много щастлив.
Помня онази сутрин,
в която призна на Чанг Дусу, че го харесваш.
Честно казано, мисля, че точно тогава започнах да ревнувам от него.
А след това стана така, че спахме заедно.
Ако трябва да съм честен,
ти си първата жена, до която останах през цялата нощ.
Слушаш ли?
Спиш ли, Хонгдо?
Може да заспиш когато решиш. Затвори очи и ме слушай.
Помниш ли У Йонуо?
Жената, за която казваше, че е много красива и умна.
Може ли да се видим за малко?
Къде си?
Зад теб.
Защо стоиш на студа? Трябваше да влезеш.
Случило ли се е нещо? Да поговорим вътре.
Иконом Ан ми разказа,
че инцидентът с брат ми Илсок
не е по вина на Хонгдо, а на баща ми.
Батко знае, а сигурно и Хонгдо вече е узнала.
И ти ли знаеш? - Усещах, че има нещо такова.
Сигурно си шокирана.
Семейство са ми, но не ги разбирам.
Срам ме е. Едва ли ще мога да погледна Хонгдо.
Разочарована си, но не го приемай толкова навътре.
Накрая пак се озовах тук.
Ето защо не мога да остана.
Краката ми винаги ме водят тук.
Тръгвам. - Почакай.
Ще си тръгнеш просто така? - Всичко е наред.
Благодаря ти, че ме изслуша днес.
Благодаря ти, че дойде.
Съжалявам.
Просто ми се искаше да вярвам, че вината е на Йонгджи.
Наистина вярвах, че е така.
Но истината е,
че от страх бях изтрила този спомен от паметта си.
Щом сте знаели всичко,
защо постъпихте така?
Каквото и да кажа, няма да ме разбереш.
Йонгджи... не.
Хонгдо, ако бях на твое място или на мястото на госпожата от Наджу,
нямаше да успея да се справя.
Съжалявам. Нямам оправдание.
На Исок щеше да му е много трудно, ако признаехме греха на баща му.
Било е заради Исок?
На него му е тежко, но заради майка му.
Права си.
Моят Исок не е направил нищо лошо.
Не знаеше нищо, но въпреки това страдаше.
Недей да ненавиждаш и Исок заради мен.
Той не може да продължи да е нещастен заради мен.
Знам, че нямам това право,
но те моля да се грижиш за него.
Как може да ме молите да се грижа за него в тази ситуация?
Умолявам те!
Първо обвиниха Хонгдо, а сега се отмятат.
Какво си мислят?
Лъжат така, все едно се хранят.
Да, има случаи, в които истината не е важна.
Понякога в истина се превръща онова, в което искаме да вярваме.
Дядо, мама, татко, цялото ми семейство...
Не мога да им постя, като знам какво са й причинили.
Дори тя да им прости, едва ли ще искам да ги виждам.
Това е глупаво.
Хонгдо ще вижда само теб и нищо друго.
Когато ме вижда, ще си спомня. Не мога да я карам да остане с мен.
Можеш да правиш каквото искаш и Хонгдо може да следва сърцето си.
Хората обикновено са егоисти.
А и как Ча Хонгдо ще се освободи от обидата, ако не е с теб?
Трябва да видя как е майка ти. Хайде, ставай.
Слушай, когато видя приятелката си, веднага ли разбра?
Да. Още щом я зърнах, си рекох: "Това е моята жена."
Завиждам ти. Това чувство сигурно е хубаво.
Трябва да задържиш Серо, без да му мислиш толкова.
Ако оценяваш чувствата си по десетобалната система
и ако 0 значи, че не я харесваш, а 10 значи, че си луд по нея,
на кое число трябва да я задържа? - Не ме бива в числата.
А и не може да правиш такива сметки с чувствата, братле!
Лошо ти се пише.
Но не трябва ли да е поне 5? - По средата?
Повече от средата. - Колко зле е 5?
Като затвориш очи, липсва ли ти? - Да.
А когато не е до теб?
Тогава просто я хвани! Детективът трябва да хваща!
Полицай си, а дори това не знаеш.
Серо.
Серо, ела за малко.
Да си ми виждала паспорта? - За какво ти е?
Ще трябва да си извадя нов.
Серо.
И ти ли ме мразиш?
Естествено, че да.
Никога не съм те хранила или прегръщала както трябва.
Не знам защо живях така. - Забрави.
Израснах добре и сама, така че не говори за това сега.
Така е, права си. Нямам право да говоря за това.
Мамо,
мислила ли си какво искахме най-много с батко, докато растяхме?
Когато Илсок е починал, аз съм била в корема ти.
Тогава си мислила за самоубийство.
Благодаря ти,
че не си го направила и си ми позволила да се родя.
Но ми се ще вече да пуснеш Илсок и да живееш своя живот.
Това желаехме най-много.
Ще се качвам горе.
Ще потърся паспорта ти в моята стая.
Какво
трябва да правя?
Нека първо седнем. - Отговори ми, Ко Исок.
Какво трябва да правя?
Видях се с майка ти.
Сторила го е заради семейството си. Всички майки ли са такива?
Нямам майка и не знам!
Майка ти, президентът, дори иконом Ан. Всички са знаели.
И баща ти, все пак той го е сторил. Но е избягал като страхливец.
Как може човешки същества да постъпват така? Как?
Ще отида при президента и ще го питам защо го направи.
Ще го питам защо ни причини това!
Хонгдо, почакай, ела. Успокой се. Да седнем и да поговорим.
Не искам. Пусни ме! - Хонгдо!
Не е справедливо.
Не е справедливо!
Баба ми мислеше, че вината е моя.
Изгониха я, без да узнае истината. Живя като престъпник!
Ще отида и ще го попитам за всичко.
Щом като всички са знаели,
как можаха да постъпят така? Как можаха?
Как можаха да постъпват така?
Успокой се. Моля те, успокой се.
Хонгдо, моля те! - Пусни ме!
Искам да им отмъстя.
Да им го върна по същия начин. По същия начин!
Щом сърцето ти иска отмъщение, направи го.
Направи каквото ти се иска.
Съжалявам, че мога само да се извиня.
Не знаех, че това е толкова незначителна дума.
Съжалявам, Хонгдо! Наистина съжалявам!
Къде отивате?
Кажи им, че съм в командировка. - Пак ли бягате?
Време е да се вземете в ръце. - Някой иска ли ме в тази къща?
Дори ти не ме възприемаш като собственик.
Държиш се с мен като с натрапник. - Поне веднъж положихте ли усилие?
Поне веднъж поговорихте ли със семейството си?
Ако ще се махате, първо оправете кашата, която забъркахте.
Това е последният ви шанс.
Ако искате, ще ви помогна, но поне този път постъпете правилно.
Не постъпих правилно. Повече няма да правя така.
Моя Хонгдо! Моя Хонгдо!
Как можа да го направи?
Как?
Макар да смяташе, че аз съм убила брат му,
как можа да ме прегърне
толкова топло?
Кой е дошъл? - Ча Хонгдо. Иска да се види с вас.
Сигурно си дошла да искаш обяснение. Знам, че се чувстваш онеправдана.
Въпреки че работя в кухнята, чух всичко за тъжната ти съдба.
Но какво да се прави?
Помисли, че някой ден може и ти да сториш нещо ужасно.
Мисли така, освободи се от всичко и живей добре, става ли?
Заповядай.
Какво правиш, върви с нея! Може да се нахвърли върху президента.
Ами ако пак колабира? Хайде, отивай.
Ако иска да го нападне, ще го стори. Но не мисля, че ще се случи.
Здравейте. - Мислех, че повече няма да се видим.
Седни.
Аз ще започна пръв.
Каквото и да се случи,
признавам, че имаше неща, за които нося вина,
и няма да се оправдавам.
Ще се извиня.
Причиних на теб и госпожата от Наджу нещо, което не трябваше...
Недейте, не се извинявайте. Не звучите искрено.
Шокирана си и затова извинението ми не достига до съзнанието ти, но...
И аз повече няма да се извинявам.
Съжалявах, че се дегизирам и ви мамя, но вече не е така.
Нямам добро образование, нито хубава работа, а и съм бедна.
Чувствах се зле спрямо вас за това, че се срещам с Ко Исок,
но вече не е така.
Изобщо не съжалявам.
Ко Исок е много по-достоен за съжаление от мен.
Особено заради сбърканото си семейство.
Дошла си, за да си излееш гнева върху мен.
Продължавай.
Готов съм за разкаяние, затова...
Вече ще се срещам уверено с Ко Исок.
Докато идвах тук като г-жа О, виждах всичко.
Ко Исок даваше всичко от себе си за вас, за майка си и баща си,
за по-малката си сестра и дори за икономката.
Но получаваше само болка от семейството си.
Вече аз ще защитавам Исок.
Изгубихте внука си от мен, президент Ко.
Ко Исок вече е мой.
Довиждане.
Това момиче ми говори по начина,
по който го правеше г-жа О.
Да се видим тази вечер в апартамента ти.
Изпий това.
Мислех си какво ли би казала баба, ако беше жива.
Тя имаше много хубаво лице, но характерът й бе доста чепат.
Щеше дълго да ругае.
Така е. Така щеше да направи.
Но по-важното е, че беше добър човек. - Да, такава беше.
След всички ругатни, щеше да каже:
"Радвам се. Слаба Богу, че не го е направила моята Хонгдо."
А след това?
Дали не би казала: "След като всичко свърши,
не очакваме нищо повече от теб,
затова не ни се мяркай повече пред очите?"
Или пък би казала:
Каквато и да е съдбата - добра или лоша, не може да я пренебрегваш.
Дори камъните по улиците си имат своя история."
Така ли?
Дори нашата съдба да е лоша, не можем да се разделим.
Когато се разделихме, не ми хареса, че ти го казах, докато беше в гръб.
А смятам още много да ти го казвам.
Кое? Какво ще ми казваш?
Обичам те, Ко Исок. Обичам те, Ко Исок.
Наистина ли?
Ще можеш ли да го направиш?
Плачеш ли? - Не.
Така изглежда. - Казах ти, че не плача.
Сигурно плачеш заради мен.
Тази грозотия само проблеми създава.
Този следобед се видях с президента.
Сама? За какво говорихте?
Ако той беше казал,
че навремето ме е обвинил, защото не е имал друг избор,
ако беше честен с мен,
може би щях да успея да го разбера.
Не мисля, че можем да променим дядо.
Семейството и децата са много важни за него
и смята, че е негов дълг да ги защитава.
Съжалявам.
Наистина много съжалявам.
На всяка цена ще ти се отплатя
за болката и страданията.
Ще ти се реванширам, като те обичам вечно.
И ти благодаря, че дойде при мен.
Ти също дойде при мен
и ми помогна да се покажа пред света.
Сега аз ще ти помогна да излезеш от сянката на брат си.
Ти само ме следвай.
Защо се смееш? Нещо смешно ли казах? - Не.
Забавно е, като ме наричаш "ти".
"Ти"? Не обичаш да ти викам така.
Правилно. Не обичам, нали?
Наричай ме другояче. - Току-що каза, че ти харесва.
Аз ще реша как да ми викаш. - Каза, че ти харесва.
Ела тук! Ела тук! Измисли друго.
Измисли друго! - Не искам.
Здравейте. - Г-н Хуанг Теук.
Повредили сте кола в Геподонг.
Дата на ареста: 7 март. Час: 11:45.
7 март... Днес ли е 7-ми?
Да, защо? - А, нищо.
Имате право да мълчите и... Какво следваше нататък?
Имате право да се консултирате с адвокат.
Благодаря ви.
Гледана оттук, къщата ми изглежда страшна.
Надявам се най-после да пуснем Илсок. - Така ще стане.
Ще се оправиш ли сама? Нека те закарам.
Това ми е в стила.
Разбирай се с Хондго и гледай да се спогодиш с дядо и татко.
Дори да ги мразиш, едно семейство сме.
И се грижи за мама.
Не казвам да се държиш като преди. Тогава беше мамино синче.
Мама изглежда по-спокойна, сигурно защото тайната излезе наяве.
Мама е сложна.
Ела тук.
Не учи прекалено усърдно, чу ли? И не се срещай с всякакви типове.
Когато всичко се успокои, с Хонгдо ще те посетим.
Забрави. Тя ще може ли да пътува?
Но и да може, пътувайте сами. - Не искам пък.
Обади се, като пристигнеш. - Добре.
И по възможност не се обаждай на детектив Чанг.
По възможност? Значи може и да му звънна. Добре, де.
Пази се.
Ето пак, ето пак. Май си пристрастена към хоум шопинга.
Зает съм, сменяй бързо каналите.
7 март, 16:00 часа, полет за Вашингтон
Ще ти дадат два безплатно? Защо толкова много?
Остава само 1 минута? Можем да ги купим и по-евтино.
На привършване са? Купувай, купувай! Взе ли ги?
Купи ги, купи ги!
Братле, трябва ли ти тиган?
Наистина няма да дойде.
Трябваше поне да звънне.
Няма да дойде, нали?
16:00 Вашингтон - отложен за 18:00
Самолетът за Вашингтон наистина ли ще излети по-късно?
Момент.
Заради гъста мъгла около летище Инчон всички полети са задържани.
Така ли? Благодаря.
Трябва да е в радиус от 300 м от теб. Днес няма ли да излети?
Тръгва след 2 часа.
Трябва да я намеря преди това. Благодаря ти.
Защо не си вдигаш телефона? - Как дойде?
Защо не вдигаш? Ако бе изпуснала полета?
Знаеш ли, че има забавяне? - Телефонът... в куфара ми е.
Защо е там... Ела.
Не знам какво точно изпитвам в момента,
но мисля, че нещо се заражда.
А при тези чувства не съм убеден, че е редно да те спирам.
Кажи ми повече.
Ами, все искам да чуя какво ще ми кажеш.
Кога се събуждаш, какво правиш, за какво мислиш,
какво искаш да учиш, защо искаше да си актриса
и как може всеки ден да си позитивна. Любопитен съм за всичко това.
Казах ти да дойдеш на летището само ако наистина ме харесваш.
Съжалявам, още не знам какво чувствам.
Точно това е да харесваш някого. Какво толкова му мислиш?
Затова загуби Хонгдо.
Запомни: трябва да ми звъниш всеки ден и всеки ден да ти липсвам.
Упражнявай се. Ще закъснея. Вземи куфара и ела с мен.
Дусу Чанг, като костенурка си.
Океанът е огромен, а ти си твърде бавен.
Тогава значи ти си заек.
Да. Значи сме двойка костенурка и заек.
Не знаех, че на костенурката една крачка й отнема толкова време.
Дусу Чанг, благодаря ти, че дойде до летището.
Вече ми липсва. Как ще издържа до другия месец?
Дали да не остана?
Насам.
Имам алергия към фъстъци. Донесете ми газирана вода.
И затоплена кърпа. - Добре.
Ще се преместиш ли до прозореца? - Защо си тук?
Отивам в Америка. - Искам друго място!
В самолет се пази тишина. Какво правиш?
Оставете, всичко е наред.
Защо отиваш в Америка, мамо? - Да видя приятелка, не се тревожи.
Защо точно на мястото до мен?
Скоро ще излетим,
затова ви молим да затегнете коланите. Благодарим ви.
Сложих тук "Структурата на долната част на тялото",
а не виждам нито един том.
Да не би някой да ги е преместил?
Иконом Ан! Иконом Ан!
Иконом Ан си взе почивен ден днес.
Давате му почивен ден за пръв път от 10 години, а забравихте?
Напоследък много забравяте, а това е доста подозрително.
Опитайте да кажете таблицата за умножение.
Спри да говориш безсмислици и бутни малко стълбата!
Бутни я леко на тази страна, че търся една книга.
Натам ли?
Много сте тежък, не мога да я помръдна.
Първо слезте.
Ако смятах да слизам долу, защо ще викам за помощ?
Зарежи това. Връщай се на работа, госпожо Гъм.
Огромна си, а една стълба не можеш да бутнеш.
Колкото и да мисля, за нищо не те бива.
Какво казахте? За нищо не ме бива ли?
Божке!
Чакай, внимателно! Може да я блъснеш в стената!
По-бавно, по-бавно! Чакай, спри, спри!
Така добре ли е?
Как е възможно с времето да ставате все по-свадлив?
Снаха ви замина на пътешествие, Серо и Исок си тръгнаха.
Как е възможно да нямате никого около себе си, президент Ко?
Каква е ползата да се грижите толкова за децата?
Божке, наистина сте достоен за съжаление.
Откъде извади тази сила?
Тя е женски вариант на Хълк.
Търсим персонал
Здравейте. - Здравейте.
Явно обичате да карате мотопед. - Познавате ли ме?
Помня ви, защото всеки път, като дойдете тук, бузите ви са зачервени.
А какви... са изискванията? - За работата ли?
Вече интервюирах безброй кандидати.
Но съдейки по изискванията ми, вие сте най-подходяща.
Червено лице, изпълнено с топлина! Тази страст е напълно достатъчна.
И все пак трябва да видя дали ще мога да се справя.
Студено е. Влезте вътре да поговорим. Разговаряйте с шефа.
За ваша информация, аз съм шефът.
Заповядайте.
Невероятна си, Ча Хонгдо!
Трябва да ми дадеш 50% от заплатата си.
Получи работата, защото те излекувах.
Бяхме се разбрали да не ти плащам. В замяна чистех клиниката.
А как ти хрумна да работиш в пекарна?
От малка мечтата ми е да имам пекарна.
Приготвяш вкусотии и изкарваш пари. А и пекарните изглеждат уютни.
Значи сега ще си пекарка?
Президент Че каза, че ще ми препоръча кулинарно училище.
Казах, че ще си помисля. - Президент Че? Какъв е тоя?
Шеф е на кварталната пекарна, където влязох за пръв път заради теб.
Изключително внимателен е и е много готин.
Готин? Готин?
Мен ме наричаше фъшкия, психопат...
Не спираше да ме обиждаш, а той бил готин?
Не е за вярване! А на мен веднъж не ми каза, че съм готин!
Отдавна усещам, че изпитваш дива ревност.
Да знаеш, че те ревнуват, е най-якото чувство.
Стига дрънка глупости и облечи нещо хубаво.
Да отидем на вечеря.
Ще видим.
Грозница, правиш се на труднодостъпна. Чао.
Професоре? Професоре? Къде ли е отишла?
Извинете, къде е професорът?
Излезе след обаждането на Ан Бьонгьол.
Ан Бьонгьол?
Иконом Ан?! Защо е с него?
Слънцето е хубаво, но още е студено. - Да.
Мразя да ми е студено.
Да побързаме, Ан Бьонгьол, студено е.
Колко е пораснало само! Вижте, професоре!
Това дърво беше на входа, аз го засадих...
Какво сладурче! Ела тук, ела!
Как се казва? - Да вървим. Да вървим!
Страхувате се от кучета ли? Не подхожда на вида ви.
Какво да се прави, нямаме нищо общо. Аз обичам кучета...
Не, не се страхувам от кучета,
имам алергия към козината им. - Алергия...
Значи затова в дома на президента няма куче.
Наистина мразя да вървя толкова много. А и тези обувки...
И в това не си подхождаме. Обичам да вървя и да се катеря.
Явно наистина не си пасваме.
Тогава аз ще... - Майчице!
Да вървим! - Пуснете ме! Ама какво ви става?
Отвори си устата. Пак пропуснах!
Здравейте, нося пратка. Има ли тук Дусу Чанг?
Ето го. Елате тук.
Заповядайте. - Благодаря.
Довиждане. - Довиждане.
Какво е? - Май е от Америка.
Щом пише Дусу Чанг, трябва да е от Ко Серо.
Да видим какво има вътре. Дали е подарък?
Нещо американско ще да е. - Снимки.
Да. - Кога са правени?
Да, кога ли? Когато беше в болницата.
Виж този надпис.
"Дусу Чанг завинаги"
Май сте отворили сърцата си.
А това съм аз! Моя е, моя!
Какво правиш? - Аз съм на нея, дай ми я.
Събуди се!
Ето така.
Играй си с това. - Какво е? И защо ми го даваш?
Нали ти харесва? Ето да си играеш.
Как мислиш, какво е любовта? - Любовта?
Любовта е Ча Хонгдо.
За мен любовта е докосване.
Да докосвам носа, устата и ушите ти.
Любовта е да бъдеш с някого.
Другата седмица пак ми кажи какво е любовта за теб.
Защо? - Искам да знам какво мислиш.
Добре. Ще продължа да ти казвам.
Благодаря ти, Ча Хонгдо, че си се родила,
че се срещнахме и че ме обичаш.
Благодаря ти, Ко Исок.
Какво бих правила без теб?
Обичам те, Ча Хонгдо!
Моя е! Ако я докоснете, сте мъртви! - Мамка му, обичам те до смърт!
Пак ли заминаваш? Миналата седмица беше в Париж.
Сега отивам в Хонконг.
Аз се прибрах, а ти заминаваш. Пази се.
Искаш ли да дойдеш? - Аз ли?
Разбира се, че искам, но компанията...
Прави каквото решиш. Аз ще бъда в Хонконг.
Ще дойда! Ще си взема няколко почивни дни и ще се срещнем.
От 30 минути ви обяснявам. Тръгнала е на пътешествие.
Само ми кажете дали е влязла в страната, или не.
Как така да чакам? Чакам от вчера, а нямам представа какво става с нея.
На 24 г. е, казва се Ко Серо. Кажете ми дали е влязла в страната!
Дусу Чанг! Братле, погледни насам.
Едно, две, три!
Здраве желая!
Притесних се за теб.
Липсваше ми!
Дусу Чанг!
Пет, четири, три, две, едно!
Невероятно! Ухае толкова добре!
Помириши.
Не ухае ли прекрасно? - Хлябът е грозен като теб.
Как да се обръщам към теб, освен с "ти"?
Скъпи.
Как ще ти викам така? - Защо не?
Пробвай. Кажи го.
Готова ли си?
Не отбягвай погледите на хората.
Върви спокойно и уверено. Става ли? - Става.
Започваме ли?
Хайде!
Бг субтитри: bealonenomore
Благодарим ви, че гледахте с нас! www.easternspirit.org
Eastern Spirit ® 2015